Zdeněk Horňák v Hlasu Loštic jaro 2024
neděle 16. června 2024
úterý 12. března 2024
středa 6. března 2024
Láska
Láska
Zdeněk Horňák
Jsou lidé tišší,
co po Lásce hladoví
A Láska je slyší
A jsou také takoví,
kteří svou duši
za kus Lásky prodali;
Aby slepí, hluší
Srdce svoje hledali
Já jsem někde v půli
střízliva a snění
A kvůli Lásce, kvůli
našim bolestem a chtíči
Láska vždy nás změní;
Půl zachrání, půl zničí
Nokturno
Nokturno
Zdeněk Horňák
V noční mlze plné dýmu
Zahalené v roucho stínu
Alej svíček plane – svítí
Okrem mlhy plné taje
Hvězdná hudba světu hraje
Kvete tiše – noční kvítí
Ke snům vzhlíží oči lidu
Hory, lesy plné klidu
Ticho rušně – krajem hýří
K horizontu mračna klesla
Říční proud též složil vesla
Vzduchem vane – černé chmýří
Brána sfér se otevřela
V jezech, vřídlech voda vřela
Ke korytům v pramen míří
Nad bory již lehce svítá
Plam zlatý již nebe chytá
Ráno už se krokem blíží
Odchází dál kouzlo noci
Samovolně, bez pomoci
Denní krása světlem žije
Světlo bránu pohltilo
Kol krajiny prozářilo
Hasla noční poezie…
Rozpoutané srdce
Rozpoutané srdce
Zdeněk Horňák
Čtenáři, i ty máš srdce jako já;
Spoutané v tom, co dává nám svět
Však kdo nic jiného v životě nepozná
A je jedno, že dnes, zítra, či za sto let
nenajdeš Lásku, strach, bolest, zlost,
krásu, cit, víru či oddanost – vlastně vůbec nic
Nediv se, že život nedá ti – nikdy víc
Než to, co si zasloužíš…
Čtenáři, hledáš, avšak najít nemůžeš;
Srdce lepší, které by si chtěl…
Otázkou je, které vlastně chceš?
Když hledáš ráno v podvečer
Neboj se, vím, že soumrak se rozbřesku podobá
Však se srdcem lepším odlišíš je snáze
Nebude více v tvém žití Iluze, osoba,
která tvým tepnám bude stavět hráze
Přec najdeš Lásku, strach, bolest, zlost,
krásu, cit, víru a oddanost – a snad mnohem víc
Tak čti mé verše, a já ti vyjdu vstříc
Ať máš to, co si zasloužíš;
Čtenáři, neřiď se mocnými gesty,
Neřiď se slovy a řádky, které jsou
Hledej si svoje verše, slova, lepší cesty,
které tě k pravému životu dovedou
Vytrhej stránky mé, bij se, měj zlost!
Utop, jak bouře mé mosty v řece
Pak postav jiné a lepší a dost!
Nyní jsi rozpoutal to pravé Srdce…
Píseň tragéda
Píseň tragéda
Zdeněk Horňák
Žiju, jak žiju
A moc se na tom nezmění
Nepříjde-li rakev
Anebo vězení
Žiju, jak žiju
A co jsem vždycky chtěl?
Mít jen krásnou ženu
Protančit podvečer
Avšak tančit neumím
Snad chtěl jsem toho moc?
Nestačil mi podvečer
Ani další noc
Za den hořká slza
Zalila mi líc
To je úděl života
Že žíti chtěl jsem víc
Tak žiju, jak žiju
A moc už na tom nezměním
Než přijde má rakev
A poslední můj rým..
Číst mě je dost zbytečné
Číst mě je dost zbytečné
Zdeněk Horňák
Číst mě je dost zbytečné -
Co ti to tak v život dá?
Úzkost – kecy nevděčné,
Zlost padlého národa?
Nejsem však tak udiven,
co vše dneska lidé čtou
Jak bych probděl můj zlý sen
Za skutečnost nevděčnou;
Že zas dělám vola volům
Jen dnes, zítra však už ne
to patřit budem alkoholům!
oddaně a poslušně –
Další ráno s kocovinou
Přeji sortě nevděčné
Pro ty, co maj´ duši línou
Číst mě je dost zbytečné -
Habermannova sonáta
Habermannova sonáta
Zdeněk Horňák
Češi jsou jen zbabělci
Kteří chtějí jen lhát
Zajisté velcí vlastenci.
Krást, udávat, kolaborovat.
Však když bouře vítr vane.
Hned jsme všichni Němci.
Pak rudá vlajka vlaje.
Bratr bratra ptá se:
A ty soudruh nejsi?
Volíme si menší zlo.
Aby k válce nedošlo.
Odvaha naše opadla.
Už po husitech to skončilo.
Že žena bere si muže pro peníze,
no to už je klišé spíše.
Nenechte se vysmát.
Hříchu nemůžeme odolat.
Ale až nám bude nejhůř.
Ani Blaničtí rytíři za nás nebudou bojovat.
Že korona nás vyhladit měla
Tak to přece vláda chtěla.
Jsme jen ovce, jenž věří konspiracím.
Jen tupé stádo na velké demonstraci.
I rudí to vedli líp.
Vědět to praotec, ani nechodil by na ten Říp.
Teď budou tu piráti a jejich tráva.
Znárodněna musí být i naše práva.
Mladá generace
Středem zájmu internetové propagace
To už je do nebe volající
A ty slyšíš ty hlasy v hlavě šeptající:
Volit nechoď, ty nic nezměníš.
Demokracie zemřela
Ať žije demokracie
S ní nás totalita sežere
V peří vymáchá a dechtem polije.
Proč na vlajce naší převažuje ta barva rudá.
Vždyť je to pravda odvěká.
Dělníci vždy ta třída chudá.
To názor dělá člověka.
Poslední kdo pravdu měl a pravdivou přec.
Byl Masaryk, tatíček náš.
Ten za nás bral do ruky pero a meč.
Bohužel, ty už ho asi neznáš.
Tak končí ta sonáta,
Jenž psaná je zlobou.
Těžké je být patriot,
Když musíme jít s dobou.
Továrna ze sbírky Návrat
Továrna ze sbírky Návrat
Zdeněk Horňák
Ve stráni schovaná, padla mi do očí
budova cihlami svítíce rudá:
továrna, co dříve tisícům poručí
dnes však dí schoulená, chátrajíc, chudá…
Z dáli již nevidět zástupy komínů
Tichla též kantáta, hučících strojů,
co dříve zpívaly po každou hodinu,
se silou tisíců bodavých rojů –
V kotlech kdys kovaných dávno již nebije
plamenné srdce, jimž výhně přec žijí –
A pláty pecí pak žravý mech pokryje,
v jediné jezero šachty se slijí
Světla též ubývá. Nyní jen slunce svit
nahradil diody, i dráty skuté
Zrezl a zarostl zdobený čelní štít
Co nyní může být přírodě kruté?
čtvrtek 18. ledna 2024
Hospoda
Hospoda
Ze sbírky Návrat od Zdeňka Horňáka
Tisíce tváří já uzřel jsem
Tisíc se kol stolu protočí
Tisíc noh prkennou protančí zem
Tisíc jich padlo mi do očí
V jediné budově, jediné místo
Kde mlha hlasů vždy ševelí
Jež zdobí dlouhý čas - a to je jisto
Rytířská freska hor v průčelí
V slunných dnech ozáří paprsek čirý
Oknem to místo, jež v srdce mi vneslo;
Neb až tu nebudem, přec jsme tu byli...
To je to jediné rytířské heslo
Mlýn
Mlýn
Ze sbírky Návrat od Zdeňka Horňáka
Tys ten starý mlýn co znám
Z pověstí a kronik…
Tys obilný býval chrám
Mi pravil přítel melancholik
Já jsem tě vždy viděl lépe:
Obr lesů, vod a strání -
Však jak srdce času tepe
Přišlo též tvé umírání
Na nebesa vzhlíží jen
To málo, co voda nechá
Kolo srostlé v hustý len,
shnilé trámy, prasklá střecha...
Smutný pohled je na tebe
Chátrajíc a v rozvalinách
Již se k bouři černá nebe
Již krev vyschne v říčních žilách
čtvrtek 28. září 2023
Zrezlé okapy
Zrezlé okapy
Zdeněk Horňák
Už mám města plný zuby.
Pořád kvanta problémů.
Všechno je zas naruby.
Po něčem se ohlédnu.
Tak jsem sbalil housle a kytaru
do kufru mý škody.
V navigací hledám.
Jak mám jet a kudy.
Zajedu si na chatu.
Už dlouho sem tam nebyl.
Lepší než se stresovat.
Však nebudu debil.
A tak vyrážim.
Se svou stodvacítkou.
Přes kopce a kolem luk.
Každej čumí jak puk
a říká si:
Probůh, dyť k bouřce se smráká.
Co to je zas za Pražáka?
Čechy, Morava a Slezsko.
Krásný země, když se na ně podíváme.
Podobný jak bůčku plecko.
To si všichni rádi dáme.
Někdy na housle si zafidlám
někdy zas na kytaru brnknu
Hned vypadíp ten svět.
Za oknem - tam venku.
Když to slunce, mi do ksichtu září.
Když koukám se na telku
a zase vedou naši
On si člověk řekne
Vždyť ta země Česká
není zas tak zlá
Je i dost hezká
Jen však někdy to tak vypadá.
Přece - není to jen o pivu
A o tom ranním cigárku
Vždyť jde o ten pocit
O tu víru v morálku.
A když se koukám na ty zrezlý okapy
Říkám si:
Tady je ten domov můj.
Za něj by sme měli bojovat
Srdcem stůj co stůj.
sobota 19. srpna 2023
Vlčice ze sbírky Kovaná orlice
Vlčice
Zdeněk Horňák ze sbírky Kovaná orlice
Kol
lomu šel jsem, po dešti cestou měkkou
Tam
domky černé hrbí se, kde stával mlýn
Sražené
v údolí lesy, skálou, řekou
A
já dnes tu vzpomínku srážím ve svůj rým
Co
zní mi v uchu a co v srdci hořící
Co
paměť z hloubi duše vyplavuje v stín;
Jak
bory padly, skála lehla vichřicí
A
já dnes tu vzpomínku srážím ve svůj rým
Ten
ďas, co tak jednou lidu hrdlo svíral
s Vámi
v zkázu zamíří. Zatím však, co vím
Vás
věky neskolí (Gróf by jenom zíral!)
A já hrdě dnes srazil tu ves v tenhle rým
Černý Gróf ze sbírky Kovaná orlice
Černý Gróf
Zdeněk Horňák ze sbírky Kovaná orlice
Géro
je již věky mrtev…
Opodál
však v jiné zemi
Sedá
jiný na trůn jeho
Černý
Gróf a se sazemi
ze
srdce, co zjizveného
nese
v mysl. Celá léta
vedle
mne jen tiše mlčí
Pro
krásu jen toho světa -
Když
teď můj svět zmírá v křeči
Když
teď zvony nám v hrob bijí
(Pro
nás mrtvé – výsměch zvon!)
Když
teď jiní za nás žijí -
Kdo víc vinen nežli on?!
čtvrtek 3. srpna 2023
Introdukt ze sbírky Kovaná orlice
Introdukt
Zdeněk Horňák ze sbírky Kovaná orlice
Jsem
já člověk? Směšný blázen?
Jako
bytost z dávných dob
Zrozen
tam kdes Moravská zem
A
verše lidu hrdě rob!
Kdo
směje se mi – buď mu přáno
Že
verše lidu píši zle
Než
chopíš bič a vezmeš lano
Prv
pohleď ty sám na sebe!
Nepřineseš
lepší zpěvy
Kdo
v hněvu bloudí, chodí v kruh
Ten,
jež z železa má brvy
Tomu
ať dnes žehná Bůh!
Bouřná
mračna– na obzoru
Vidím
blíže každý den
Než
zítra země zhyne v Moru –
neděle 23. července 2023
6 tun zlata
6 tun zlata
Zdeněk Horňák
Pět tun se jich
nakoupilo.
Tunu jednu snědl sál –
Celkem šest tun, to jich bylo!
Pro Olomoucký festival!
Kol radnice v města srdce
Průvod vzletný vede král
- Nový král a moudrý přece
Toť Olomoucký festival!
Zlata tuny dovezli sem
Tvarůžky snad každý znal –
Kolik zlata naše dá zem
na Olomoucký
festival?
Hudba zněla z každé strany
Dalších šest tun bych si přál –
Tři dej dámám, tři pro pány
Toť Olomoucký festival!
-
Historické fotografie - archiv Petr Fialek - K Pešti
-
Loštické hřbitovy Dr. Richard Fischer - 1.vydání v roce 1930 2.vydání - Petr Fialek - obohacené o fotografie z archivu Petra Fialka ve verzi...
-
Fotografie ze série TEHDY A DNES - část 5. z archivu Petra Fialka Jižní ulice ve výstavbě 1990 Jižní část náměstí s ústím do Kostelní u...